Kako neko može da sazna broj tvoje kreditne kartice?
Ne znam. Ali pogledaj koliko je potrošio!
Smiri se, Monika. Platićeš samo ono što si kupila.
Znam, ali to je tako uludo trošenje.
Kad ti neko ukrade karticu, taj sigurno neće da štedi.
Kakav krele! Potrošio je 69,95 dolara na "Super briska".
To sam ja kupila.
Rose, opet to radi! -Marsele, ne naskači na lampu!
Vraćaj se ovamo, Marsele!
Ne u moju sobu! Idem ja po njega.
Rose, moraš da preduzmeš nešto u vezi naskakivanja.
Samo prolazi kroz takvu fazu. -To smo govorili i za Džoija.
Smirite se, nije to ništa strašno.
Marsele, prestani! Marsele! Nevaljali majmun!
Šta je bilo?
Recimo samo da moj lutak Džordž Nevinašce više nije nevin.
P R I J A T E LJ I
Monika, ne čitaš valjda još uvek te račune?
Ova žena živi moj život. -Molim?
Ova žena živi moj život, i to bolje od mene.
Pogledaj ovo.
Kupuje karte za predstave koje ja želim da vidim.
Kupuje odeću u radnjama čiji prodavci me plaše.
Potrošila je 300 dolara na pribor za slikanje.
Ti nisi slikar. -Možda bih bila kad bih imala pribor.
Sve ovo bih i ja mogla da radim, ali ne radim.
Ti radiš super stvari, Monika. -Stvarno? Uporedimo, hoćemo?
Prekasno je za "hoćemo li". -Idem li ja na jahanje u parku?
Na časove u Novoj Školi?
Ovo je tako nepošteno.
Ona ima sve što ja želim, a nema moju majku.
A Džoi Paponi? -Ne. I dalje isuviše etnički.
Moj agent smatra da treba da imam neutralnije ime.
Džoi Švajcarska?
A i mislim da treba da bude Džo. Džoi zvuči kao da sam...
Ovako mali...
A nisam!
Džo, Džo, Džo... Staljin?
Staljin? Znam li to prezime? Zvuči mi poznato.
Meni ne. -Džo Staljin...
Prilično dobro, da znaš. -Možda da budeš Džozef (Josif).
Džozef Staljin... takvo ime se pamti. -O, da!
"Pa-pa, ptičice", u glavnoj ulozi Džozef Staljin.
Džozef Staljin je "Violinista na krovu".
Zdravo! Ovde Monika Geler.
Uplatila sam časove kod vas, zanima me koji su.
Šta to radiš? -U redu... sjajno.
Hvala lepo. Idem na časove stepovanja.
Da bi plesala sa ženom koja ti je ukrala kreditnu karticu?
Živi mojim životom, zanima me ko je.
Idi u poštu! Sigurno ima njena poternica!
Monika, gubiš se. Postaješ opsednuta.
Ludilo, pravo ludilo. Monika, ne radi to, za ljubav Božju!
Hvala.
Šta misliš? -Mnogo toga.
Šta mislite, koja je ona? -Izvolite? -Ništa, hvala.
Došle smo da gledamo. -Čas plesa se ne gleda, pleše se.
Cipele su tamo.
Šta je htela da kaže? -Da se na času plesa... pleše!
Hajde, hajde, hajde!
Stvarno?
Vidite li neku koja bi mogla da bude ja?
Narode, prošli put su posle časa ostale prazne čaše od jogurta.
Neka se to ne ponovi.
Ona bi mogla da bude ti.
Počnimo!
Pet, šest. Pet, šest, sedam, osam.
Ne primam vas! -Ja sam se skroz primila!
Osećaš li se nekad kao da nemaš koordinaciju?
Samo udariš kad oni udare.
Sada svi nađite partnera.
A moja pokojna majka reče da si ti ta. Ja sam s Rejčel.
Divota. Opet kao u sali za fizičko.
Nema veze. Dođi ovamo i pleši sa mnom.
Bolje da se skinem i proživim košmar.
Evo me, izvinite što kasnim!
Evo me.
Ko je ta nova ukrućena? -Tvoja partnerka.
Zdravo, ja sam Monika.
Zdravo, ja sam Mon...
Ana.
Monana.
Da. Holanđanka.
Stvarno? Ja sam provela tri godine u Amsterdamu.
Holanđanka iz Pensilvanije.
I plešemo!
Pet, šest, sedam, osam.
Gde si bio? -Vraćam se od veterinarke.
Ne tera te valjda da nosiš brnjicu?
Kaže da Marselovo naskakanje nije prolazna faza.
Seksualno je sazreo. -Prestigao te je!
Vremenom će postajati nasilan i agresivan. -Šta to znači?
Da ne mogu da ga zadržim.
Ne mogu da verujem, Rose! Grozno! -Ne shvatam.
Tek si ga dobio. Kako već može da bude odrastao?
Prvo je ovolicni mališa,
a onda, iznenada, ovolicni mališa kog ne mogu
da otresem s noge.
Zar nikako ne možeš da ga zadržiš? -Ne!
veterinarka kaže da ako nije na mestu
gde ima stalan pristup "dragani majmunici",
postati zloća.
Moram da ga dam u zoo-vrt.
Kako se majmun stavlja u zoo-vrt? -Znam taj!
ne, to je ono sa ružičastim folksvagenom.
Obratićemo se mnogima. Prvo većim državnim zoo-vrtovima,
kakav je onaj u San Dijegu.
Ali to su samo snovi, jer nema boravišnu vizu.
Veterinarka zna nekog u Majamiju, ima i ta mogućnost.
Ali taj je dve ulice od plaže, non-stop žurke.
Našle smo je!
Šta? -Zvale ste policiju?
Ne. Odvele smo je na ručak.
Vaša "osvetnička pravda".
Jeste li normalne? Ta žena te je pokrala!
Ona je kradljivac!
Kad provedeš 10 minuta s njom, zaboraviš sve to.
Zapanjujuća je, ima zadivljujuć duh.
Koji je verovatno ukrala od neke navijačice.
Slonovi na žurci! -Ružičasti folksvagen!
Obožavam taj štos.
Nemoguće da si ti to uradila. -Monana je bila veoma hrabra.
Baš je bilo divlje! Rekle smo im da smo iz sobe 615,
a onda smo otkrile da su "Boston Seltiks" zauzeli ceo 6. sprat.
Pa, kada su otkrili da smo niske i imamo grudi...
Izbacili su nas. Izbacili su me iz hotela, mene!
To, Monana!
San se nije obistinio samo vama.
Ja idem da sipam kafu ljudima koje ne poznajem. Ne čekajte me.
Uzgred, sutra idemo na audiciju za predstavu na Brodveju.
Molim?
Za "Mačke".
Mislila sam da odemo, otpevamo "Uspomene",
i napravimo budale od sebe. Šta kažeš?
Ne, ne... seti se s kime imaš posla.
Ja nisam kao ti. Ne mogu ni da stojim na času stepovanja.
Verovatno zbog tvog amiškog porekla. -Molim?
Ti si Holanđanka iz Pensilvanije, zar ne? -Da.
Oterali su me kad sam kupila fen.
I ja sam bila kao ti.
A onda sam jednog dana videla film koji mi je izmenio život.
Gledala si "Društvo mrtvih pesnika"?
Taj film mi je bio tako neverovatno... dosadan.
Ono na kraju kad se onaj mali ubije jer mu ne daju da glumi.
Šta je to?
"Mali, sačekaj godinu dana, idi od kuće, glumi amaterski."
Izašla sam iz bioskopa i pomislila:
"Nepovratno sam straćila dva sata svog života."
I ta misao me je zastrašila više od onih stvari koje sam se bojala da radim.
Onda svakako ne preporučujem "Gospođu Dautfajer".
O, Bože! Nismo primljeni u Skranton.
To nam je bila zlatna rezerva. Primaju pse i krave.
Ne znam kome je veća žurba, meni ili njemu.
Ona stolica snosi posledice.
Dobar dečko. Kako to da ga niko ne želi?
Neko hoće.
Znaš li da već postoji Josif Staljin?
Šališ se!
Bio je ruski diktator koji je pobio silan narod!
Ti bi to trebalo da znaš. -Da znaš da bi trebalo.
Fibi, koje umetničko ime bi mi pristajalo?
"Paljevina"!
Gde je tačno vaš zoo-vrt? -To baš i nije zoo-vrt.
Više je kao interaktivno upoznavanje divljine.
Da vas pitam nešto u vezi sa... Marselom? -Da.
Bori li se s drugim životinjama?
Ne, ne. Veoma je pitom.
Čak i kad bi morao da se bori za život?
Ne znam... zašto? -Kakav je u rukovanju manjim predmetima?
Ume da drži bananu, ako na to mislite.
A čekić ili manji nož?
Šta će mu nož?
Ako ga napadne divlja mačka ili rogata životinja,
morate mu dati nešto da se brani.
Inače bi bilo svirepo.
Primljen je u San Dijego! -Molim?
Vraćali smo se iz šetnje, a telefon je zvonio i...
Primljen je! -Čuješ li, Marsele? San Dijego!
Pravite veliku grešku. Mislim, dobar je San Dijego,
ali, ako ga date meni, prvo će se boriti sa slepim zecom,
a vama ide 20 odsto od ulaznica.
Gde si ti? -Monika i ja smo upale na prijem u ambasadi.
Pijana si? -Ne!
Lažem, strašno sam pijana!
O, Bože!
Mogla si da se javiš, Monika, brinula sam! Monika?
"Porter" je najbolji!
Da, jeste.
Danas su opet zvali iz restorana. Zanima ih hoćeš li doći na posao.
Ne.
Danas idem u cirkus "Velika jabuka".
Šta to radiš? Izgubićeš posao. Ti nisi takva! -Jesam!
Ja nisam samo osoba koja mora da istuče jastuke
i plati račune čim stignu.
Kad sam s njom, mnogo sam više od toga!
Monana sam!
Da, tu je. Samo trenutak, molim vas.
Za tebe, Monana. U vezi s kreditnom karticom.
O, Bože!
Hvala.
Šta je bilo? -Uhapsili su Moniku.
Kako si?
Ne tako loše. Na sreću, omiljena boja mi je plava.
Otkud si znala da sam ovde?
Zato što...
Ja sam Monika Geler.
Moju kreditnu karticu si koristila.
E, ovo je neočekivano. -Znaj da te nisam ja prijavila.
Hvala. -Ne, hvala tebi! Toliko toga si mi pružila.
Da nije bilo tebe,
nikad ne bih pevala "Uspomene" u pozorištu Vintergarden.
Otpevala si samo "Uspo".
Ne mogu da verujem da si ovde. Šta ću bez tebe?
Ko će sa mnom da upada na prijeme u ambasadu?
Ko će da me vodi u cirkus "Velika jabuka"?
Monika, ja sam dan započela piškeći pred 25 žena,
a ti se brineš ko će da te vodi u cirkus?
Ne brinem se, samo se pitam. -Nemaš šta da se pitaš.
Opet ćeš biti ono što si bila, jer to i jesi.
Ne nužno. -Da, nužno.
Ne znam zašto si takva, možda zato što si amiš.
Nisam amiš. -Stvarno? A zašto si onda takva?
Ti pored vrata, ulaziš ili izlaziš?
Ulazim!
Ti u dnu sve radiš pogrešno! -Bitno je da radim!
Poslednji poziv za let 67 za San Dijego, izlaz 42A.
Zbogom, majmunčiću! Napisala sam ti pesmu.
Ali nemoj da je pojedeš pre nego što uđeš u avion.
Hvala, teta Fibi.
Zbogom, šampione. Znam da će u San Dijegu biti mnogo cura,
ali ne zaboravi da treba i da se uči.
Ne znam šta da kažem, Rose. To je majmun.
Samo reci ono što osećaš.
Marsele, gladan sam. -Odlično.
Marsele, ovo je za tebe. Da imaš šta da radiš u avionu.
Ako nemate ništa protiv, ostao bih nasamo s njim.
Važi. -Samo izvoli.
Marsele, dođi.
Dođi.
Mališa, ovo ti je to.
Hteo sam da ti kažem dve stvari.
Stvarno ćeš mi nedostajati, nikada te neću zaboraviti.
Ti si mi bio više od kućnog ljubimca.
Više si mi bio kao...
Marsele, ostavi mi nogu na miru.
Skini mi se s noge bar na dve sekunde!
Vodite ga.
"Da sam rukavica na ruci toj, obraz da ti dodirnem."
Lepo. Hvala vam. -Sledeći.
Zdravo. Ja ću govoriti ulogu Merkucija.
Ime? -Stari MekBikonja.